Daniel+Defoe+&+Jonathan+Swift

Reiselitteratur
Litteraturen oppstår ut fra visse valg som forfatteren gjør: hvor han reiser, hva som fortelles, hva som ikke fortelles, hvordan opplevelsene fortelles. Reisen og skrivingen er ikke nødvendigvis like viktige. Noen som reiser tenker ikke på å skrive, men får i ettertid lyst til å fortelle om det de har opplevd. Andre reiser for å skrive, slik at skrivingen er hovedsaken.

Reisen ut i det annerledes og ukjente – enten fysisk eller via reiselitteratur – kan gjøre at vi forstår oss selv bedre, får et nytt perspektiv på vår egen kultur, oppdager det i vårt eget samfunn som er så selvfølgelig at det har blitt det usynlig. Men vi ser/leser alltid med vårt eget blikk, ikke med den nye kulturen som vi besøker eller leser om. Beskrivelsene i lit teraturen er aldri nøytrale og objektive (men retorikken kan gi inntrykk av dette). I reisebøker skildrer dermed forfatteren både seg selv og de menneskene hun eller han møter. Det er alltid noe kulturbundet og subjektivt ved det forfatteren oppdager og beskriver i det landet der reisen foregår.

Hvis forfatteren reiser tilbake til et landskap, et land og en kultur etter mange år, vil gjensynet vanligvis kalle fram minner om hvordan det var tidligere. Reiseskildringen kan da organiseres rundt aksen før – nå, med understrekning av de større eller mindre politiske, sosiale, religiøse og kulturelle forandringene som har funnet sted i mellomtiden. Inntrykk fra bøker som den reisende har lest om stedet før vedkommende selv reiser dit, kan projiseres over på stedet og farge det fullstendig. Stedet snarere gjenkjennes enn oppdages; stedet blir dekket av skrift. Opplevelsen og beskrivelsen av en solnedgang over Roma kan være svært preget av et litterært minne, en tidligere lest tekst, et maleri gjengitt i en reisehåndbok eller lignende.

Som den første trykte bok innen reiselitteraturen regnes Bruno Blasselle //Pilgrimsvandringen i Det hellige land//. Forfatteren var tyskeren Bernard von Breydenbach fra Mainz. Breydenbach reiste sammen med en tegner og var blant annet innom Jerusalem, Sinai-fjellet, Alexandria og Kairo. Boka hans ble publisert i Mainz i 1486, og ble en stor suksess. Snart fantes det oversettelser til fransk, spansk og andre språk. Boka inneholdt utbrettbare kart og illustrasjoner av viktige steder på reisen, f.eks. Jerusalem

Daniel Defoe
Daniel Foe, senere Defoe, ble født 1660 i England og døde 24. april 1723. Han drev med handel, og var i en periode politisk spion. Dette varte imidlertid ikke så lenge. Hans oppdrag som spion stred mot hans interesser som handelsmann, og var nødt til å redde handelsforbindelsene sine. En kort periode satt han fengslet for en satirisk tekst der han kritiserte kirkens forfølgelse av dissenterne (de som hadde en annen mening enn flertallet). Blant folket ble han imidlertid stort sett hyllet. Det er som forfatter som han er mest kjent. Han har skrevet flere store verk, deriblant romanen Robinson Crusoe.

Romanen Robinson Crusoe ble publisert i 1719 og er i dag kjent over hele verden. Den har også blitt en veldig populær barnebok i forkortet form. Boken baserer seg på den skotske styrmannen Alexander Selkirks opplevelser da han i 1704–09 var strandet på en øde øy ved Sør-Amerikas kyst. Historien starter med at Robinson Crusoe vil ut og se verden. Faren vil at Robinson skal følge i hans fotspor og skaffe seg en karriere. Robinson trosser faren, og blir med på et handelsskip som skal frakte slaver fra Afrika. Skipet han var om bord i forliste, og Robinson blir skylt i land på øyen han senere kaller «The Island of Despair», eller fortvilelsens øy. Han får med seg noen våpen og forsyninger fra skipet før det synker, og begynner på sitt nye liv på øyen.

Robinson livnærer seg ved hjelp av jakt og fiske, og klarer etterhvert å gro ris og holde geiter. En av gjenstandene han fikk med seg fra båten var en Bibel. Denne leser han, og blir ettersom tiden går, religiøs. 15 år etter at skipet forliste, ser han for første gang tegn til menneskelig liv. Det viser seg at det bor en stamme mennesker som bedriver kannibalske ritualer på øyen. Robinson møter Fredag som han omvender til kristendommen og lærer engelsk. Sammen utrydder de mesteparten av den kannibalske stammen. Kort tid etter kommer et britisk skip til øyen, og Robinson blir da endelig reddet etter 28 år. Sammen med Fredag drar han tilbake til England.

I ettertid har mange brukt Daniel Defoes historie som utgangspunkt for sine egne romaner. Dette var den første boken som handlet om en mann som strandet på en øde øy, og måtte klare seg på det som naturen hadde å tilby. Mange har gjort forsøk på å tolke historien, og en av de vanligste tolkningene er med vekt på det religiøse budskapet. Gjennom hele boken er det troen på Gud som hjelper Robinson med å klare å komme seg over hindringene han står ovenfor, og ikke gi opp når alt virket håpløst. I tillegg er en viktig del av boken møtet med Fredag. Robinson omvender Fredag til kristendommen, noe som blir sett på som positivt i boken. Man kan også velge å se på historien som en straff fra Gud. Fordi skipet Robinson var om bord i var ment å frakte slaver, forliste det som straff, og Robinson måtte klare seg alene på en øde øy i flere tiår. Andre tolkninger av romanen vil ha det til at den fremmer en kapitalistisk tankegang. Ved at Robinson starter med nesten ingenting, for så å bygge seg opp et slags imperium, blir brukt som et eksempel på kapitalisme. Deler av boken viser også Europas syn på andre kulturer. De ble ofte sett på som mindreverdige, og denne tankegangen er grunnlaget for imperialismen og kolonitiden. Dermed mener noen i dag at boken er lite egnet som barnebok på grunn av tankene som den fremfører. På den annen side, er romanen også en av de første som snakker om toleranse og likhet mellom mennesker.

[[image:http://cdn1.thefamouspeople.com/profiles/images/jonathan-swift.jpg width="251" height="177" align="left" caption="Jonathan Swift"]] Jonathan Swift
var en irsk forfatter født i 1667, og døde i 1745. Han er mest berømt for sitt verk //Gullivers reiser//, som jeg skal snakke mest om. Swift er en av de fremste satiriske prosaister(vanlig tale eller skrift, uten poetisk struktur) i den engelske litteraturen, selv om han også er kjent for sin poesi og essayer.

//Gullivers reiser// er en roman skrevet i 1726. Boken er en kritisk allegori (ide) om samtiden. Den har en satirisk innfallsvinkel på den menneskelige natur, og er en parodi på den litterære undersjangeren kalt for «skipperskrøner». Gullivers Reise er Swifts mest kjente fulle verk, og er i dag en klassiker innen engelsk litteratur. Boken handler om Lemuel Gulliver, en tidligere kirurg, som ble kaptein over flere skip. Under en reise til de østindiske øyene utsettes han for skipsforlis på fire meget spesielle steder.

Boken kan også leses ut i fra Swifts dualistiske syn på irerne. Han forsvarte irerne mot Englands hensynsløse politikk, men foraktet også irernes karakter, institusjoner og kanskje også dem selv. Han mente at selv om han tilfeldigvis ble født i Irland, eller «tilfeldigvis ble sluppet ned» (happened to be dropped), som han selv har uttrykt det, var ikke det ensbetydende med at han var irsk patriot.

Denne reiseskildringen ble enormt populær da den ble gitt ut, delvis fordi det var en underholdende historie som leserne lett kunne identifisere seg med, men også på grunn av den klokkerene samfunnskritikken Swift presenterer i boken. //Gullivers reiser//, som er en satire, er fylt av vrede mot menneskets mange dumheter på en lystig og hånende måte.

media type="youtube" key="Ph0XLhnTNNM" height="207" width="365"

Kilder
[] [] [] [] [] [] [] []