Henrik+Wergeland

Henrik Arnold Wergeland (1808–1845) er vår første lyriker av verdensformat. Diktene, som spenner fra avisinnlegg på vers til lyriske epos, banet ny vei med sin fantasifulle billedbruk og spontane skrivestil. Wergeland var også en glødende talsmann for de svakeste i samfunnet, med en sterk tro på dikterens unike evne til å påvirke omverdenen. Det sosiale engasjementet og visjonene om en bedre framtid går som en rød tråd gjennom forfatterskapet.

Henrik Wergeland ble født i Kristiansand, men tilbrakte mesteparten av sin barndom og ungdom på Eidsvoll, der hans far Nicolai var en sentral skikkelse i dannelsen av Norges egen grunnlov i 1814. Teolog-utdannelsen fikk han aldri praktisert, da han på grunn av sin «irregulære livsstil» ikke fikk noe presteembete. Senere ble han utnevnt til landets første riksarkivar.
 * Bakgrunn**

Wergeland mente at diktningen skulle tjene det faktum at Norge måtte bygges opp som selvstendig nasjon. Dikteren J.S. Welhaven var hans sterkeste motstander i dette spørsmålet. Wergeland arbeidet også som historiker, filosof, botaniker og folkeopplyser. De siste årene han levde var preget av at han hadde tuberkulose, og mange av hans mest gripende dikt er skrevet på dødsleiet. Dikteren ble bare 37 år gammel, men etterlot seg likevel over 70 verk.

Kilde: Fidjestøl m.fl.: «Norsk litteratur i tusen år», Cappelen 1996.

Henrik Wergeland var en av de fremste representantene for romatikken i Norge. Denne retningen oppstod på slutten av 1700-tallet og varte til omkring 1830 i de sentrale deler av Europa, men begynte seinere og varte noe lenger i Norden. Moderne mennesker forbinder gjerne begrepet romantikk med søtladen kjærlighet, og det er en helt grei forståelse. Men når vi i litteraturhistorien snakker om romantisk diktning, strekker ikke en slik enkel forståelse til. Romantisk diktning kan dreie seg om mye forskjellig og omfatter langt mer enn bare kjærlighet.
 * [|Romantikken]**

Det er vanlig å trekke fram tre kjennetegn som karakteriserer diktingen i romantikken.
 * Det første er en helhetsforståelse av tilværelsen som guddommelig. Guddommen fins i alt og overalt og kan ikke fattes av fornuften aleine. Derfor får sansene og fantasien en mer framtredende plass i litteraturen.
 * For det andre vokser det fram et nytt syn på dikteren. Han ble betraktet som et geni eller som en visjonær seer. Dikteren var en som kunne se sannheter som var skjult for andre, og hans oppgave var å uttrykke denne sannheten på en måte som gjorde at også andre kunne ta del i det han hadde forstått.
 * Det tredje hovedtrekket er synet på naturen. Franskmannen Jean-Jacques Rousseaus (1712–1778) tanker fikk stor betydning for den romantiske bevegelsen. Han mente at mennesket burde finne tilbake til den tilstanden av harmoni som hadde vært før den moderne sivilisasjonsutviklingen begynte. Derfor lanserte han slagordet «tilbake til naturen».

Samtidig som Wergeland sluttet seg helhjertet til den romantisken strømningen, kom hans hans sosiale engasjement og hasardiøse omgang med frie vers til å peke utover de klassiske idealer og fremover mot modernismen i norsk litteratur.

Striden som Henrik Wergeland havnet i med Johan Sebastian Welhaven var intens og livslang, og søsteren Camilla Colletts kjærlighetsforhold til hans verste rival, var bare en krusning på havoverflaten i denne sammenheng. Les mer om dette her. media type="custom" key="27059026" Wergelands mange konflikter, da spesielt med motstanderen Johan Sebastian Welhaven (1807-1873), og hans mange (personlige) nederlag, har vært grunnlag for mange av hans dikt og verk, spesielt i perioden 1835–1842. Diktet [|//Meg selv//] er et godt eksempel på dette. At Wergeland i disse diktene er så selvopptatt, har fått eksperter til å kalle dem ”sentrallyriske meg-selv-dikt”. ”Hassel-nødder” var hans siste verk, og inneholdt en samling frimodige selvbiografiske skisser, og enkelte dikt. Wergelands diktform var fri og som regel uten faste versemål og strofeformer som bare unntaksvis hadde rim. Senere har han inspirert mange diktere som for eksempel Bjørnstjerne Bjørnson, Henrik Ibsen, Nordahl Grieg og fra nyere tid Edvard Hoem og Jan Erik Vold.
 * Holmgang i romatikken**
 * I hardt vær**


 * Wergelands diktning:**

//Digte. Frøste Ring// (lyrikk) 1829 //Skabselsen, Mennesket og Messias// (lyrikk) 1830 For Almuen (folkeopplysning) 1830-32 Om norsk Sprogreformasjon (essays) 1832 //Spanjolen// //Digte. Anden Ring// (lyrikk) 1833 //Papagøjen// (drama) 1835 //Barnemordersken// (drama) 1835 //Poesier//, 1838 //Campbellerne//, 1838 For Arbeidsklassen (folkeopplysning) 1839-45 //Jan van Huysums Blomsterstykke// (prosalyrikk) 1840 //Vinterblommer i Børnekammere//t (barnebok) 1840 //Svalen//, 1841 Norges Konstitutions Historie 1841-43 Jødesagen i det norske Storthing, 1842 //Jøden//, 1842 //Venetianerne// (drama) 1843 //Den engelske Lods// (lyrikk) 1844 //Jødinden// (lyrikk) 1844 //Mennesket// (lyrikk, omarbeidet utgave av Skabelsen…) 1845 //Hasselnødder//, 1845

En brysom Wergeland Vademecum – Wergeland som karikaturtegner [|Wergeland i Nasjonalbiblioteket] Wergeland 2008 [|Mig selv]
 * Nyttige og morsomme lenker:**