Moderne+vantro+og+tvetydighet

=**Moderne vantro og tvetydighet**=

**Hva er det?**
Moderne vantro og tvetydighet handler om en periode på midten av 1800-tallet der kristendommen mister sin naturlige plass i samfunnet. Nye oppdagelser og tanker gjorde at kristendommen måtte kjempe om oppmerksomhet og ikke minst støtte hos grasroten på helt nye måter. Kirken var lenge alene om teorien om artenes opprinnelse, folk vendte til dem for forklaring. Dette skulle imidlertid endre seg på midten av 1800-tallet. Sammen med  Darwins utviklingslære vokste det også frem grupper som dro denne læren videre til positivisme, liberalisme og darwinisme. For mange prester var det ikke vanskelig å godta darwinismen, det kunne godt henne at dyr og planter hadde utviklet seg gjennom tiden. Verre ble det da nye tilhengere kom med utsagn om at menneske var et dyr på lik linje med andre dyr. Nå ble mennesket som åndevesen trukket i tvil. I Norge fikk disse moderne tankene motstand. Blant annet professor Ernst F. Lochmann og filosofprofessor Marcus Monrad jobbet sammen med kampanjer mot evolusjonslæren. De jobbet aktivt ved universitetene og hindret Georg Brandes, en talsmann for positivisme, liberalisme og darwinisme, i å forelese på universitetet. Etterhvert kom reaksjoner fra prester som mente darwinismen var "den moderne vantroen". Likevel var ikke alle prester like fiendtlige til de nye tankene, Fredrik Petersen var mer opptatt av hvordan de skulle møte darwinismen. Han mente at det som skilte mennesket fra dyrene var nettopp troen og at det burde være mulig å forene vitenskapen med det åndelig.

Modernitetens tvetydighet
En viktig side ved moderniteten er at man har troen på avsløringen. Kritikk og vitenskap handler om at man må gå bakenfor fenomenene, for å finne ut hva de egentlig skjuler. Ingenting er det det utgir seg for å være, så oppgaven er å bevise hva det er, slik at man kommer noen skritt nærmere sannheten.

Etter Darwin sin lære kom mennesket inn på et nytt spor. Utgangspunktet for menneskets tilværelse var nå kampen for tilværelse og lysten på sex. Livet handlet om å formere seg, slik at menneskets liv ble satt mer i lys av driftene. Den egentlige grunnen til at menneskene valgte som de gjorde var ikke at fornuften sa at de burde velge det slik, og slik, men underliggende biologiske behov. Driftene var mer dominerende enn fornuftens behov til å kontrollere det. Derfor kan det på en måte virke som om darwinismen undergraver det moderne prosjektet. Men i virkeligheten er den et eksempel til hvordan avsløring er nødvendig for kontroll. Først når vitenskapen forteller oss sannheten om hvilke krefter som dypest styrer oss, kan vi kontrollere dem.

Friedrich Nietzsche
Friedrich Nietzsche satte spørsmålstegn ved den rådene fornuftstroen. I følge Nietzsche var ikke mennesket grunnleggende fornuftig, men styres i hovedsak av to drifter; dionysiske og apollinske. Det dionysiske er det indre, en grensesprengende kraft som kan eksplodere når som helst. Det apollinske fungerte som en motvekt og forsøker å organisere og styre det dionysiske.

I samfunnet hadde religionen prøvd å undertrykke det dionysiske ved moral noe Nietzsche så som undertrykkende og poengløst. Denne moraliseringen av samfunnet mente Nietzsche at resulterte i et ulykkelig samfunn. Menneskene måtte derfor kvitte seg med moralen for å bli sunne å friske.

**Fjodor Dostojevskij**
Dostojevskij er på mange måter en kritiker av det moderne prosjektet. Selvom om han er positiv til det moderne og er sterk ateistisk, drøfter han i sine verke implikasjoner og konsekvenser av det moderne prosjektet.

Sammtidig viser forfatteren til at menneskets skjebne er i liten grad styrt av deres sosiale situasjon, spesielt i " Forbrytelse og straff" er dette et vital og dominerende tema.

På mange måter er det mulig å tolke Dostojevskij som en balanse holder. I like stor grad som han står for at moderne prosjektet er en forbedrelse over den gamle fiolosofien, samfunnsordningen og tankegangen, viser han til at moderne prosjektet er langt fra problemfritt, og siden ingen enkelt person kan beskyldes og legges til ansvar for det onde, må ansvaret legges på samfunnet som en helhet og dermed er det alles oppgave å engasjere seg i skapelsen av et bedre verden.