Hamlet

=Hamlet - Å være eller ikke være=

Hamlet er en tragedie forfattet av William Shakespeare, tidenes kanskje mest spilte dramatiker. Dette verdensberømte teaterstykket ble skrevet ned rundt år 1600, og en fullstendig utgave ved navn //The Tragicall Historie of Hamlet, Prince of Denmarke// ble gitt ut i 1904-05. Den ytre handlingen er inspirert og bygger på sagnet om den danske prins Amled.



Forfatteren William Shakespeare
William Shakespeare (1564-1616) var en engelsk poet og skuespillforfatter. Han regnes som tidenes største engelskspråkelige forfatter og beste dramatiker. Han var en meget sentral person under renessansen, da spesielt den engelske. [|Engelsk renessanse] blir faktisk omtalt som "Shakespeares tid". Shakespeare behersket de fleste dramatiske sjangrene som lyrikk, komedier og tragedier. Det som gjorde Shakespears sine stykker så enestående og typisk for renessansen var hans evne til å skildre menneskets kompleksitet og mangfoldighet. I stykkene sine, spesielt i Hamlet, vektlegger Shakespeare mennesket. Han var også dyktig til å skape figurer som balanserte både pathos og humor. Disse inngående menneskeskildringene preger stykkene hans særs mye. Liste over stykkene til William Shakespeare.

**Sammendrag**
Hamlet er prins av Danmark og hovedpersonen i dramaet. Dramaet bygger på intrigene og situasjonen på Kronborg Slott i Helsingør. Hamlets far, Kong Hamlet, har nylig dødd og den avdøde kongens bror Claudius har tatt over tronen. I denne sammenheng gifter Claudius seg også med den avdøde kongens enke Gjertrud, Hamlets mor.

Dramaet begynner idet to soldater ved slottet sverger på at de har sett gjenferdet til kong Hamlet. Da Hamlet får høre om dette, oppsøker han gjenferdet av sin far. I dette møtet bekrefter spøkelset at det er ånden etter kong Hamlet og forteller at kongen ble myrdet av sin bror Claudius med gift. Gjenferdet overbeviser Hamlet om at han må hevne seg for ugjerningen. Hamlet bestemmer seg i tillegg for at det kan, i fremtiden, være en fordel å spille gal for å unngå mistanke.

Hamlets uberegnelige oppførsel får oppmerksomhet fra andre karakterer på slottet. De sender blant annet flere spioner i den hensikt å finne årsaken til galskapen. Noen tror dette kommer av kjærlighet til Ofelia, datteren til kongens rådgiver, mens andre mener det har røtter i kong Hamlets død og morens giftemål. Kong Claudius mistenker at Hamlet vet noe om ugjerningen hans.

Hamlet er fremdeles veldig usikker på om gjenferdet til hans far er virkelig, eller djevelen i forkledning. For å være sikker på om gjenferdets beretning stemmer, setter han opp et teaterstykke på slottet som dramatiserer et slik drap som ble begått mot kong Hamlet. Claudius sin reaksjon på skuespillet vil bekrefte eller avkrefte gjenferdets historie. Claudius blir så satt ut av stykket, at han forlater rommet for å be om tilgivelse. Hamlet følger etter, men nøler med å ta livet av onkelen. Han begrunner nølingen med det faktum at Claudius ville kommet til himmelen om Hamlet drepte han mens han ba.

Istedenfor å drepe Claudius, ender Hamlet opp i en voldsom krangel med sin mor, Gjertrud. Kongens rådgiver, Polonius, gjemmer seg bak veggteppet for å spionere på samtalen. Gjertrud skriker tilslutt etter hjelp og det samme gjør Polonius. Hamlet tror det er Claudius som gjemmer seg og dreper han med sverdet gjennom veggteppet. Dette resulterer i at sønnen til Polonius, Laertes, sverger hevn over Hamlet.

Claudius klekker ut en sammensvergelse med Laertes, som også vil ta livet av Hamlet. Laertes utfordrer Hamlet til fektekamp, og for å sikre seier til Laertes dypper de sverdet hans i gift og heller også gift i vinglasset til Hamlet. Under fektekampen blir både Laertes og Hamlet såret av det giftige sverdet. I tillegg drikker Gjertrud av den forgiftede vinen. Laertes dør og Hamlet klarer akkurat å drepe Claudius før han selv faller om.

Form og tema
Hamlet er Shakespears lengste skuespill, og består av 4042 linjer, med 29551 ord. Dette fører til at forestillingen varer i rundt fire timer. Dette var dobbelt så langt som det samtidens teaterstykker egentlig skulle vare. Med den litterære formen i Hamlet så bryter Shakespeare litt med det engelsk renessanseteateret. Renessansen, som betyr gjenfødelse, gikk ut på å hente fram ideer, stiler og inspirasjon fra antikken. Derfor fulgte teateret Aristoteles regler om poetikken: at dramaet skulle fokusere på handling. Shakespeare velger likevel å skape Hamlet som en motsetning til denne "regelen". Tilskuere får innblikk i Hamlets motiver og tanker gjennom monologer, ikke gjennom handling. Dramatiseringen vektlegger dermed karakteren.

Temaet i teksten er hevn, og gjennom skuespillets fem akter er det flere karakterer som fremstilles som hevngjerrige. Spesielt er det såklart Hamlet som søker hevn over sin fars død. Og skuespillet omhandler rett og slett hans jakt etter hevn.

Utdrag


Her er et utdrag fra Shakespears tragedie Hamlet. Det er en monolog hentet fra tredje akt, første scene. Den første setningen er et av de mest kjente sitatene innen verdenslitteraturen. Her fremvises eksistensiealistiske tanker. I monologen reflekterer Hamlet over liv og død, da spesielt selvmord. Han klager over livets byrder, men tenker likevel over at døden kan være verre.

media type="custom" key="26744126" Her kan man finne litterære virkemidler som er typisk for Shakespeare. Han var meget glad i bruk av vakre og poetiske språkelige bilder og metaforer. Som f.eks: "Å tåle dette regn av stein og piler en bitter skjebne sender i mot oss?" hvor stein og piler er et bilde på livets utfordringer, og "Eller trekke sverdet mot et hav av sorger, og gjøre slutt på dem?" hvor det å gjøre slutt på et hav av sorger er et bilde på selvmord.

I utdraget over snakker Hamlet om døden som "et uoppdaget land, som ingen vandrer er vendt tilbake fra." til tross for at han akkurat pratet med et spøkelse. Stikkordet her er usikkerhet. Monologen forklarer Hamlet sin nøling fra å hevne sin far og drepe Claudius. Han er ekstremt forvirret, han spiller gal, og vet ikke om gjenferdet han så er ekte eller ikke. Han har ingen klar moral ettersom usikkerheten på hva som er rett og galt, blir så stor. "Å være eller ikke være". Å leve eller dø. Shakespeare peker denne usikkerheten tilbake på tilskuerene også. Det er mye usikkerhet i stykket, som gjør oss tilskuere like usikre som Hamlet selv; Er spøkelset virkelig ånden til kong Hamlet? I 1. akt kan soldatene se gjenferdet, mens i 3. akt er det kun Hamlet som ser det. Spiller Hamlet gal, eller er han virkelig gal? media type="youtube" key="A98tf9krihg" width="560" height="315" media type="youtube" key="h7TgTb_0wsg" width="560" height="315"