Særtrekk+ved+innholdet+i+islendingesagaene

=Særtrekk i Islendingsagaene=

Islendingesagaene er episke fortellinger eller "realistiske romer" som omhandler islendingene på 870 til 1030-tallet. På denne tiden var det landnåmstid (ufredstid) på Island og Islendingesagaene er derfor ofte prefet av strid og konflikter. Ikke før på 1200-tallet ble sagaene skrevet ned, og hadde levd på folkemunne i tiden før det.

Det finnes mange særtrekk ved islendingesagaene og en av de viktigste er oppbygningen. Det som kjennetegner denne er at sagaene alltid begynner med en //ættetavle,// som kan sammenliknes med et slektstre, før man introduseres for en konflikt. Deretter bygger spenningskurven seg oppover før konflikten løses i et blodig klimaks. Sagaene avluttes som regel med at de stridende forenes og så får vi høre hvordan det har gått med resten av ætten og de andre nevnte personene.

Drømmer er et sentralt særtekk i Islendingesagaene. De blir ofte brukt til å utrykke følelser ettersom synsvinkelen ligger utenfor personene. Drømmene blir ofte brukt som frampek og tolkninger av dem utspiller seg senere i sagaen.

Det var viktig å opprettholde families ære. En urett måtte derfor gjengjeldes og på den måten kunne mange mennesker bli trukket inn i en voldsspiral der drap var utgangen. Dette er det vi kaller //blodhevn.// Forholdet til døden var ikke så skremmende som i dagens samfunn og det å dø i kamp ble sett på som ærefullt.