Sagastilen

Et typisk kjennetegn for sagastilen er at synsvinkelen er //autoral,// at fortelleren opptrer i 3.person. Fortelleren er utenforstående, og skildrer dermed ikke følelsene til karakterene. Vi må dermed selv slutte oss til følelsene deres ved det de sier og gjør. Komposisjonen i sagaene er kronologisk, og fortellingen veksler mellom referat og scener. I innledningen får blir vi fortalt om personene i sagaen, og deres slektskap til hverandre. Personene i sagaen er en blanding av idealtyper pg personer med sterke personlige trekk. Fortellermåten er objektiv og kjølig, også under dramatiske hendelser, som drap. Replikkene er gjerne korte og presise, og det sies aldri mer enn absolutt det nødvendige. Det er korte setninger, og leddsetninger er ikke tilstedeværende. Sagastilen kan dermed virke //lettlest//, selv i dag. Følelser kommer sjelden frem i dialogene, men de kommer frem igjennom de mange kvadene i sagaene.

Et godt eksempel på hvor kortfattet det sagaen er finner vi på side 31 da ravn tilbragte en hel vinter i Trondheim ”Og den neste vinteren med var han i Trondheim, ein stad som heiter Levanger."

Underdrivelse er å finne igjen i hele sagaen, men et godt eksempel på akkurat finner vi på side 25, i bryllupet til Ravn og Helga-> ”Det fleste seier at brura var heller uglad” Som etter alt å dømme er en voldsom understatement.

Sagastilen er hardkokt og objektiv. Det tas lett på døden, og underdrivelse og kortfattet er sentralt i stilen.

Kilder: Læreboka "Grip Teksten" Bilde 1- http://gamle.levanger.kommune.no/foto/foto.htm Bilde 2-http://www.dinside.no/500418/se-opp-for-ekteskapet