Ingvar+Ambjørnsen

Ingvar Ambjørnsen ble født i Tønsberg 20.mai 1956, og han er i dag bosatt i Hamburg i Tyskland, der han har bodd siden 1984. Han er gift med tyske Gabriele Haefs. Ambjørnsen droppet ut av videregående etter kun en måned og fullførte heller et års utdannelse i typografi. Han var nemlig fast bestemt fra han var 14, på at det var forfatter han skulle bli. Han begynte etter hvert å ta del i ulike [|subkulturer] der røyk- alkohol og narkotikaforbruk stod sentralt. Han tok diverse strøjobber, der i blandt en jobb på Lier mentalsykehus. Da han jobbet her skrev han en tekst om livet på psykiatrisk avdeling og sendte så denne teksten til et lite undergrunnsforlag. Forlagssjefen ba Ambjørnsen om å gå rett hjem og skrive en bok. Dette gjorde han, og dette ble hans første bok ”23-salen”. Ambjørnsens store gjennombrudd kom likevel med romanen "[|Hvite niggere]"(1986). De fire romanene om [|Elling] - "Utsikt til paradiset"(1993), "Fugledansen"(1995), "Brødre i blodet"(1996) og "Elsk meg i morgen"(1999) har også ført til at han er en av våre mest leste samtidsforfattere.
 * Bakgrunn**

Særlig i Ambjørnsens tidlige romaner skrev han fra et ståsted til ”outsiderne” eller ”freakene” som mennesker i subkulturer ofte blir sett på som. Erfaringene han selv har hatt med disse subkulturene har gjort at romanene har fått stor troverdighet, og at han har blitt sett på som ”outsidernes egen forfatter”. Hovedpersonene i romanene hans er ofte ”hippie”personligheter, bohemer, sosialklienter eller hel-og halvkriminelle, eller andre som lever på grensen av samfunnets sosiale normer. Ambjørnsen skaffet seg også fort et rykte som hasjliberaler, på grunn av skildringene hans fra stoffbrukermiljøet og for sine offentlige uttalelser.

I 1980- og 1990-årene, da Ingvar Ambjørnsen fikk sitt gjennombrudd stod mangfoldet, åpenheten og fantasien sentralt innenfor litteraturen. Individet og et stort persongalleri og bildet av et bysamfunn var også sentrale tendenser innenfor den litterære perioden Ambjørnsen tilhører. En annen tendens for perioden var en stigende interesse for selvbiografi og krim, noe vi kan se blandt Ingvar Ambjørnsens verk.

Ambjørnsens skrivemåte er preget av radikal bokmål og et muntlig preg samt sterke innslag av sjargong. Tekstene hans har en røff stil og han tar ofte i bruk svart humor.

Ambjørnsen har ikke bare skrevet romaner, men også krimbøker og noveller, og jeg skal ta for meg novellen ”En gylden liten sko”. Novellen er hentet fra novellesamlingen ”[|Jesus står i porten]” som ble utgitt i 1988. Som i mange av hans andre verk, skildrer han her også personer innenfor subkulturer. Novellen handler om jeg-personen og hans nye venn Colin. De to får kontakt ettersom at de begge to er såkalte ”freaker”. De befinner seg begge i den elegante byen Paris, en by de har lite til felles med. Colin har stjålet penger og tar med seg jeg-personen til et flott hotell og en enda flottere restaurant. Her får de øye på et svært dannet, snobbete eldre ektepar med sin pekingeser. De oppbygger seg en forakt mot ekteparet, og denne forakten blir enda sterkere da de ser at pekingeseren blir matet med indrefilet. Til Colin og jeg-personens store begeistring ender handlingen med at pekingeseren bæsjer på teppet i denne luksuriøse restauranten, og når den snobbete fruen opp dager dette bruker hun sin gullsko til å tråkke det ned i teppet. Handlingen ender da Colin får en kelner til å bøye seg ned på gulvet, og novellen har derfor en åpen slutt. Likevel kan vi regne med at han oppdager denne upassende avføringen.
 * En gylden liten sko(1988)**

Novellen begynner med en personskildring, hovedsakelig av Colin. Handlingen bygger seg oppover og oppover og ender når spenningskurven når sin topp. Handlingen foregår i en kronologisk rekkefølge i fortid ved bruk av førstepersons synsvinkel, og typisk for noveller inneholder den få p ersoner og et kort tidsforløp.

Temaet i novellen er kollisjonen mellom to totalt ulike miljøer. Altså overklassen og underklassen – eller her det vi også kan kalle en subkultur. Ambjørnsen viser også til at overklassen har sine mørke sider, men som de helst dytter under teppet. Ikke bare ser vi kontrastene ved Colin og jeg-personen og det snobbete ekteparet, men vi ser også kontrastene mellom restaurantkundene og kelnerene. Kelnerne er beskrevet som ”glinsende svarte”, og jeg-personen synes de minner om ”stolte Mazaier på vei over et grønt slettelandskap” og beskriver de også som ”lukkede krigere, fanga i Paris”. De røper ikke en følelse og oppfører seg som pliktoppfyllende tjenere rundt de snobbete kundene. Enda en kontrast vi ser i novellen er at Colin og jeg-personen først møtes i ”Latinerkvarteret”, for så å dra på restaurant i den svært luksuriøse gaten Champs Elysees.

Ambjørnsen bruker i novellen et svært muntlig og uhøytidelig språk, som tidligere nevnt er et typisk for hans skrivemåte. Denne språkbruken fungerer godt som et litterært virkemiddel, fordi det tydelig kommer frem hvem sine øyne vi ser handlingene gjennom. Ambjørnsen har svært konkrete miljøskildringer, og han gir oss detaljerte bilder av omgivelsene. Kontrastene, som tidligere nevnt, fungerer som et tydelig litterært virkemiddel. Ambjørnsen bruker i stor grad sammenligninger og metaforer som fungerer på en humoristisk måte. Et eksempel på dette er der han refererer til fruen som ”Dronning Victoria”, og til hunden som ”Lord Fauntleroy”. Det at fruen tråkker gullskoen sin ned i hundebæsjen fungerer som en metafor for tematikken, ved at hun gjør alt hun kan for å skjule denne avføringen som hører svært dårlig med hennes rikdom og klasse. Vi kan forstå dette som at hun tråkker ned det som ikke passer inn i fasaden hennes, uansett hva det måtte koste.

1981: 23-salen (roman) 1982: Sarons ham (roman) 1983: Den siste revejakta (roman) 1984: Galgenfrist (roman) 1985: Stalins øye (roman) 1986: Hvite niggere (roman) 1987: Heksenes kors (roman) 1988: Jesus står i porten (noveller) 1988: Bellona – gudinna som ble vaktbikkje (roman) 1989: San Sebastian Blues (roman) 1990: Den mekaniske kvinnen (roman) 1992: Det gyldne vakuum (roman) 1993: Utsikt til paradiset (roman) 1994: Sorte mor (noveller) 1995: Fugledansen (roman) 1996: Brødre i blodet (roman) 1997: Natt til mørk morgen (noveller) 1998: Samson og Roberto (1) Arven etter onkel Rin-Tin-Tei 1998: Husk hjelm! (artikler) 1998: Møte i natten (redaktør + 3 tekster) 1999: Elsk meg i morgen (roman) 1999: Samson og Roberto (2) Krakilske kamerater 2000: Samson og Roberto (3) Pater Pietros hemmelighet 2000: Tre døgn etter dommedag (artikkelsamling) 2000: Dronningen sover (fortelling) 2001: Dukken i taket (roman) 2002: Fjordgløttmysteriene, Samson og Roberto, samleutgave 2003: Delvis til stede (noveller) 2003: Høyt oppe, langt nede (artikkelsamling) 2004: Innocentia Park (roman) 2005: Elling 1-4, samleutgave 2005: Drapene i Barkvik (ungdomsroman) 2006: Djevelens fødselsdag (novellesamling) 2006: De levende og de døde (ungdomsroman) 2007: En lang natt på jorden (roman) 2009: Opp Oridongo (roman) 2010 Samson & Roberto – Cappelen Damms Gull 2012 Natten drømmer om dagen 2012 Fillip Moberg 2013 Svart på hvitt 2013 Kaptein Nero 2013 Elling 4-i-1 2013 Den siste revejakta 2014: Ut av ilden
 * Utgivelser:**

1987: Kjempene faller 1988: Døden på Oslo S 1989: Giftige løgner 1990: Sannhet til salgs 1991: De blå ulvene 1992: Flammer i snø 1993: Etter orkanen 1994: Hevnen fra himmelen 1994: Storbyens stemme 1995: Mordet på Aker Brygge (Pelle og Proffen som album)
 * Pelle og Proffen-serien:**

Døden på Oslo S (1990) Giftige løgner (1992 De blå ulvene (1993) Elling-serien: Elling (2001), Mors Elling (2003), Elsk meg i morgen (2005) Filmen Øyenstikker (2001) av Marius Holst er basert på novellen “Natt til mørk morgen” fra novellesamlingen med samme navn (1997) Den siste revejakta(2008)
 * Filmatisert:**

1987 – Språklig samlings litteraturpris 1988 – Cappelenprisen 1988 – Hamburg bys stipend 1988 – Lübeck bys stipend 1990 – Rivertonprisen, for Den mekaniske kvinnen 1991 – 80-tallets beste barne- og ungdomsbok, for Døden på Oslo S. Prisen ble utdelt av utdelt av Den Norske Bokhandlerforening 1991 – Ungdommens bokpris i Hå kommune 1995 – Brageprisen, for Fugledansen 1996 – Bokhandlerprisen, for Brødre i blodet 1999 – Vestfolds Litteraturpris, for Elsk meg i morgen 1999 – Riksmålsforbundets litteraturpris, for Elsk meg i morgen 2000 – Oslo bys kulturpris 2001 – Jonasprisen, for Elling-bøkene. Prisen er en ærespris fra Institutt for spesialpedagogikk ved Universitetet i Oslo 2001 – Tabuprisen. Prisen ble utdelt av Rådet for psykisk helse 2001 – Grenseløs kommunikasjon 2004 – Anders Jahres kulturpris 2005 – Booth-prisen. Prisen er Frelsesarmeens anerkjennelse for handlinger i William Booths ånd 2009 – Det Norske Akademis Pris
 * Priser:**

https://www.cappelendamm.no/forfattere/Ingvar%20Ambj%C3%B8rnsen-scid:62 https://snl.no/Ingvar_Ambj%C3%B8rnsen https://lokalhistoriewiki.no/index.php/Ingvar_Ambj%C3%B8rnsen https://nbl.snl.no/Ingvar_Ambj%C3%B8rnsen http://www.daria.no/skole/?tekst=386 http://no.wikipedia.org/wiki/Norsk_litteratur#Etter_1980 http://www.acm5.com/vgs/2_norsk/Ordforklaringer/0_Tekster%20pdf/En_liten_gylden_sko.pdf http://ambjornsen.kjentfolk.no/
 * Kilder:**