Erlend+Loe+-+postmodernismen?


 * KORT OM FORFATTEREN:**

Erlend Loe ble født i Trondheim i 1969. Etter å ha utdannet seg til tittelen //Cand Mag// i Frankrike med grunnfag i folkeminnevitenskap, mellomfag i filmvitenskap og mellomfag i litteraturvitenskap, utdannet han seg videre til manuskriptforfatter ved Den Danske Filmskole i København. Hans forfatterskap startet i 1993, da han debuterte med romanen //Tatt avkvinnen,//som fikk meget god kritikk. Han har senere utgitt kjente romaner, barnebøker og dikt som "Marie og Jose", "Fisken", Kurt-bøkene, "Naiv. Super" og i 1999 boken "L". Han har fått flere priser for sitt forfatterskap, blant annet Bokhandlerprisen (1999), Cappelenprisen (1997) og Kulturdepartementets barnebokpris (1996).




 * OM LOES FORFATTERSKAP:**

Det er en del ulike oppfatninger av hvor man kan plassere Loes forfatterskap litteraturhistorisk sett. Man pleier som regel å plassere det innenfor den såkalte postmodernismen, ettersom hans skrivestil på en del områder kan sammensvare med det man regner som typisk postmodernistisk stil. Det som skiller postmodernismen fra modernismen, er at det modernistiske litteraturen var opptatt av det subjektive, og på mange måter ble sterkt inspirert av psykologi. Postmodernismen på den andre siden preges mer av antipsykologiske holdninger og MANGELEN på subjektivitet. På en måte kan man si at postmodernismen kommenterer seg selv, og skaper sin egen sjanger gjennom blant annet sarkasme, parodi, ironi og intertekstualitet, hvilket også er mye av det som beskriver Erlend Loe sine tekster.

Loe har selv kommentert det postmodernistiske preget over sine tekster, der han sier at det er godt mulig tekstene hans har en såkalt postmodernistisk stil, men at det ikke er noe han bevisst prøver å få fram, og ser på seg selv som heldig som ikke trenger å tenke konkret over hvilken stil han skal skrive i - han bare skriver.

Selv om ikke romanene føyet seg til postmodernismen i spesielt stor grad før nærmere 1980, regner man med at det i senere tid vil kunne finnes et bedre navn og en bedre definisjon på den perioden som ofte omtales som "90-tallslitteraturen" i dag - og nettopp denne enda ikke definerte "ismen" føyer Loes tekster seg innenfor. Hans tekster er så sentralt i vår tid akkurat nå fordi de fortsatt skapes at det er vanskelig for dagens generasjoner å se noen sammenheng mellom Loes tekster og andre tekster som produseres i dag. Men om kanskje 20 år vil det kunne være lettere å se klare sammenhenger i hvordan skrivestilen har utviklet seg fra postmodernismen og utover 2000-tallet.

Skal man se konkret på Loes tekster i sammenheng med postmodernismen, kan man si at han stikkordsaktive, ordknappe og og minimalistiske stil passer til postmodernismens preg. De kjennetegnene man hittil han trukket fram som typiske trekk ved "90-tallslitteraturen, blant annet naivitet, tomhet, meningstap, kroppshysteri og "show-off", kan også på mange måter knyttes opp mot en del av Loes tekster. Spesielt naivitet trekkes ofte opp som et punkt dersom man skal analysere flere av hans romaner, dikt eller andre tekster. Han sier også selv at han har blitt bitt av den såkalte "nynaivismen" på sett og vis, men at han ikke vil fokusere på begrepet med denne negative holdningen han mener så mange har til det. Han vil heller prøve å gi ordet en positiv ladning.

Også dette med intertekstualitet i Loes tekster har flere ganger blitt diskutert. Selv har han svart meget unnvikende på slike spørsmål i stor grad når det har blitt stilt spørsmål om spesielle tekster, men likevel er det i flere tilfeller blitt trukket fram klare trekk fra andre bøker, tekster o.l. som Loe har overført til sine egne tekster. Blant annet har tv-programmet "Norge Rundt", sangen "Money" av Abba, sangen "Fola Fola Blakken" og Leger uten grenser blitt trukket fram som "tekster" han har benyttet seg av.