Amalie+Skram

Amalie Skram, eller Berthe Amalie Alver som hun ble døpt, ble født 22 august 1846 i Bergen. Hun ble født inn i en småkårsfamilie, men faren klarte etterhvert å bygge seg oppover. Foreldrene fødte 9 barn, men bare 5 av dem vokste opp. Skram var den nest eldste, og den eneste jenta. Hun og alle brødrene fikk en mye høyere utdannelse enn det deres stand normalt hadde. Skram gikk på en pikeskole, mens brødrene hennes gikk på Katedralskolen. Forholdet foreldrene imellom var ikke noe bra, men Skram fikk et veldig sterkt forhold til alle brødrene sine, spesielt Ludvig. Barndommen hennes tok en brå slutt da faren gikk konkurs og rømte til Amerika. Hun ble nemlig da nødt til å gifte seg etter noen måneder. Hun var selv 18, og mannen hennes; skipskaptein August Müller var 27. Sammen med han reiste hun mye rundt, både i Europeiske havner men også til Vestindia, Mexico og senere dro de på jordomseiling. Hun ble en av de mest bereiste norske forfatterne, og hun brukte mange av de inntrykkene og opplevelsene hun hadde i tekstene sine. Til sammen var hun til sjøs i ca 10 år. Ekteskapet var ikke spesielt lykkelig, selv om de begge prøvde så godt de kunne. Skram tok til slutt ut en skilsmisse i 1877, etter å ha blitt inspirert av Bjørnsons «Magnhild». Hun dro da med de to sønnene til sin bror i Bergen. Skilsmissen ble ikke formell før i 1882. I mellomtiden hadde hun hat et kort opphold på sinnsykehuset i Gaustad på grunn av alt presset skilsmissen hadde påført henne. Etterhvert som hun kom seg var hun å finne i de radikale kretsene i Bergen. Hun leste mye nyere skjønnlitteratur; Byron, Kirkegaard, Brandes ol. Skram hadde nære, fortrolige forhold både til Garborg og Bjørnson, og begge var store inspirasjonskilder. Hun sa selv at hun og Garborg tenkte og følte så likt. I 1884 møtte hun den danske forfatteren Erik Skram, og de giftet seg noen måneder senere. Han sluttet å skrive samtidig som han ga henne den støtten hun trengte til å begynne. I 1882 kom Skrams første publikasjon; Madam Høiers leiefolk ut i Nyt Tidsskrift. I 1885 kom den første romanen: Constance Ring ut. På grunn av at den åpent tar opp erotiske problemer ble den møtt med sjokk. Det ble bare understreket av at forfatteren var en kvinne. Skram ble separert fra sin mann i 1900, og døde 5 år senere; i 1905
 * __Kort Biografi:__**


 * __Temaer i tekstene hennes__**

Amalie Skram skildret detaljert tabuer som seksualitet, alkoholisme, sykdom og død. Samtiden reagerte ofte på bøkene med avsky og vemmelse, og mente hun framstilte virkeligheten på en upassende og usminket måte.

Litteraturhistorisk kan man si at hun tilhørte naturalismen. De naturalistiske forfatterne undersøkte og beskrev hvilken rolle arv og miljø spilte for hvordan menneskene ble. De var ute etter en objektiv avsløring av livet. Hun hadde også innslag av Determinisme. Som vil si skjebnetro, at forholdene et menneske blir født inn i er vanskelig å slippe unna.

Romanene til Amalie Skram tok opp spesielt to store temaer; Ekteskap og psykiske lidelser. Hun skrev flere Ekteskapsromaner og Sinnsykehusromaner.

Ekteskapsromanene (4 stk) er også kalt sammenbruddsromaner De beskrev et tragisk univers og en tragisk bevissthet, og dette faller sammen med naturalismens deterministiske og pessimistiske grunnsyn. Alle ekteskapsromanene ender med oppløsning og død fordi lidelsen og meningsløsheten gjør at døden er eneste utvei for karakterene. F.eks. Drukner Orys ektemann i //Forrådt// seg. K jærlighet, seksualitet og død blir uløselig bundet sammen i diss ekteskapsromanene.

Sinnsykehusromanene blir kalt gjennombruddsromaner. Disse har en mer optimistisk livsholdning, og tro på at det nytter å kjempe og er mulig å seire. Dette bryter med naturalismen. Sinnsykehusromanene begynner med psykisk sammenbrudd og selvmordsforsøk, men ender med (begrenset) seier og befrielse for hovedpersonen.

//Kilder:// //-Sammenbrudd og gjennombrudd – av Irene Engelstad// //-Biografien om Amalie Skram, med vilje til å vite – av Stein Erik Lunde//
 * __Bibliografi__**

1882 - «Madam Høiers leiefolk». Fortelling 1885 - «Karens jul». Fortelling 1885 - «Constance Ring». Roman 1885 - «Bønn og anfektelse». Lang fortelling 1886 - «Knut Tandberg». Lang fortelling 1887 - «Om Albertine». Pamflett 1887-1898 «Hellermyrsfolket» Romanserie som består av //Sjur Gabriel (1887), To venner (1887), S.G. Myre (1890)// og //Avkom (1898)// 1888 - «Lucie». Romanserie 1889 - «Bobler». Fortelling 1889 – «Fjældmennesker». Lystspill. Skrevet sammen med Erik Skram 1890 - «Barnefortellinger». Fem fortellinger «In Asiam Profectus est» Fortelling 1891 - «Fru Ines». Romanserie 1892 - «Forrådt». Roman 1893 - «Agnete». Skuespill 1895 - «Professor Hieronimus». Roman «På St. Jørgen». Roman 1899 - «Sommer». Seks fortellinger 1900 - «Julehelg». Roman 1905 - «Mennesker». Ufullendt roman //Kilder: -Biografien om Amalie Skram, med vilje til å vite – av Stein Erik Lunde//