Rudolf+Nilsen

==== //Rudolf Nilsen (1901-1929) ble bare 28 år, men fikk likevel en enestående posisjon i norsk lyrikk. Han skrev kampdikt for arbeiderklassen, hvor mange av disse ha blitt tone satt og noen blir den dag i dag brukt som kampsanger for mange unge radikale. Han skrev også "bydikt". Det lyriske universet som Rudolf Nilsen skapte, har overlevd, kanskje fordi det forener en lavmælt [|solidaritet]med en ekte kjærlighet til byen som by. Rudolf Nilsens dikt er populære dikt som står seg selv i dag. Litteraturprofessor Willy Dahl ble spurt av [|Aftenposten 29.01.01], hva som gjør at Rudolf Nilsen forsvarer sin plass selv i vår tid, og han svarte: "Det som særpreger hans lyrikk er den formen for modernitet som ligger i ordvalget:biler, film, betong, elektrisk lys og dermed storbylivet. Han bruker hverdagsord og har en naturlig ordstilling [...]".//

__**Bakgrunn**__

Rudolf Nilsen ble født 1901 i en arbeiderfamilien på østkanten i Kristiania, nærmere bestemt på Vålerenga. Faren drakk, foreldrene var skilt og faren giftet seg på nytt, og han fikk tre søsken. I de første årene sitt liv hadde han flere adresser på byens østkant. Men da foreldrene ble skilt (1910) flyttet han til sin morfar, snekker Nils Andersen. Nilsen avla examen artium på latinlinjen på Hammersborg skole i 1920. Han var i skoletiden aktiv i gymnassamfunnet og skoleaviser. Han ble medlem i Norges Socialdemokratiske Ungdomsforbund i 1919 - han var en engasjert mann i en dramatisk tid. Rudolf Nilsen levde et aktivt og dynamisk liv. Etter sin artium hjalp han Kyrre Grepp med å formidle revolusjonær litteratur fra Sovjetunionen til Vesten. På grunn av dette arbeidet tilbrakte han en natt i arresten. For Nilsen ville det å arbeide for en revolusjon si det samme som å arbeide for en bedre framtid. Dette ønsket om troen på en bedre verden hører hjemme i tradisjonen fra det moderne prosjektet. Bestefaren hans var religiøs og så nok et presteemne i gutten, men Nilsen gikk inn i arbeiderbevegelsen. Og ved partisplittelsen i Arbeiderpartiet i 1923 gikk han med Norges Kommunistiske Parti, og var resten av sitt liv knyttet til avisen Norge Kommunist Blad, som ble hans arbeidsplass som journalist fra 1924-1926, hvor han skrev dikter, artikler og petiter. I disse petitene beskrives klasseforholdene i byen konsist. Sammen med noen venner tok Nilsen turen til Frankrike og Spania på nyåret i 1929. I løpet av reisen ble han syk av tuberkulose og døde i Paris 1929. Han rakk bare å utgi to diktsamlinger før han døde,//På Stengrunn (1925) og På Gjensyn (1926)//, men en påbegynt diktsamling //Hverdagen// som ble utgitt [|posthumt].

Da Rudolf Nilsen debuterte i 1925 med diktsamlingen //På Stengrunn,// var dette en litterær og politisk "frukt" som var preget av den revolusjonære stemningen som rådet både i Norge og andre deler av Europa på 1910- og 1920-tallet. Han var norsk arbeiderklasses yndling. Gjennom et poetisk univers som forente tradisjon og nyskapende daligtale med en enkel form så lyktes han. Og med en bakgrunn fra Oslo østkant, journalistyrket og den radikale delen av arbeiderbevegelsen brukte han diktningen som et redskap for ideer og idealer.


 * Nyrealisme, klassekamp og kulturkamp (1905-1940)**

I denne perioden preges Norges av mye strid; strid om økonomisk og politisk makt og strid om moralske og kulturelle spørsmål. Klassekampen kommer tydelig inn i norsk litteratur med blant annet Rudolf Nilsens tre diktsamlinger (1925-1929). Og i perioden 1900-1940 skapte mange og svært ulike lyrikere en rik og mangfoldig lyrikk. Mangfoldet kom til uttrykk både i temavalget og i valget av uttrykksform. Det peker seg ut tre retninger i lyrikken fra denne perioden: sentrallyrikk, kampdiktning og modernistisk diktning. I 1920- og 1930-årene slo også samtiden sosial konflikter og kulturkonflikter inn i lyrikken. Nilsen, som den sosialist han var, deltok han i tidens strid, hvor han brukte språket som sitt kampvåpen - lyrikken hans var preget av retningen kampdiktning. I kampdiktningen var det viktig med et entydig budskap, og derfor ble bildebruken enkel og formen tradisjonell, med regelmessig rytme, enderim og fast strofemønster. Kampdiktning passet best for diktere som ønsket å agitere for en tanke og oppildne til politisk handling. Sentrale forfattere, i tillegg til Rudolf Nilsen, er Nordahl Grieg og Arnulf Øverland. (kilde: dagbladet.no)

I for eksempel //En// //Gategutt// uttrykker Nilsen sitt hat til klassesamfunnet, og håpet om en sosialistisk revolusjon organisert på leninistisk vis, som formuleres i //Revolusjonens// //røst//. Han appellerer til "de beste", "de bitre og steile" og "gudløse, stolte" som ikke er villig til å ofre alt for sosialismen. (kilde: noddi.com)

I hans diktning skriver han først og fremst om strøkene øst for Akerselva, om folks hverdagsliv, de grå gatene og om folks som lengter etter en bedre fremtid for seg og sine. Som man kan se at har blitt preget av den perioden han levde i.

__**"Storby-nat"**__

Diktet //Storby-Nat// er en del av samlingen //På Stengrunn// som ble utgitt i 1925. I diktet skriver Nilsen om Oslo, og om hvordan arbeiderne har skapt byen slik den er. Nilsen skriver også positivt til det moderne, og har stor tro på at menneskene kan skap en bedre verden og et bedre liv, ved å tenke moderne. Diktet settes gjerne inn i moderniteten, og det ser man blant annet når han snakker positivt om belysningen som er i Oslo på natten (lyktestolpene - et teknologisk framskritt som er vanlig for moderniteten). Den første strofen, //"[...] / Så langt jeg øiner løper denne flate / som skinner med en glans lik valset bly / i skjæret fra de høie buelamper. / For det er natt. Og det er lyst og godt / her nede på de asfalterte dybder.",// gir uttrykk for de grunnleggende tema i teksten, som er kjærlighet til byen sin og til det som vi mennesker har klart å skape. Han er stolt av byen sin og liker forandringene som kommer fra industrialiseringen. Han skriver i diktet også i overført betydning, som betyr at man man må lese mellom linjene for å kunne forstå hva han egentlig mener. Et annet tema i diktet er fattigdom. Et eksempel på dette er når han skriver "//En kvinne smyger hånden i min lomme og heger ved meg som en sulte klegg".// Her mener jeg at han snakker om en fattig tigger som er på jakt etter penger til mat. Men hun kan også blir oppfattet som en prostituert, for det kommer et lys og hun forsvinner raskt, noe som kan tyde på at hun jages vekk av frykt fordi lyset kom fra en politibil.

Nilsen bruker virkemidler som sammenlikninger og besjeling. I verselinje syv og åtte i strofe tre står det: //"Men fjernt, som fra en kjempestor konkylje / slår byen ut sin monotone sus".// Dette er en positiv sammenlikning, som igjen viser til at Nilsen var glad i byen sin. For når man hører inn i en konkylje, så forbinder en gjerne det med havets i dyll, i denne sammenhengen byens idyll, med de gode lyder fra industrialiseringen. Besjeling blir tatt i bruk ved at han gir husene menneskelige egenskaper; //"Jeg hører motorsurret langsomt svinne, langt inne mellem disse tause hus".//

Diktets komposisjon består av enderim som følger mønsteret ABAB i de fire første verselinjene, og i de fire siste verselinjene rimer bare den andre og fjerde. Hver strofe består av åtte verselinjer, og det er i alt fire strofer. Det er med andre ord et fast mønster.

Nilsen skriver i nyrealsimen. Nyrealsimen ble skapt mye på grunn av den industrielle revolusjonen i Norge. Økonomien og industrien vokste, og folk flyttet inn i byene for å jobbe i fabrikker. Dette førte til at en ny samfunnsklasse vokste frem, arbeiderklassen. Jeg synes det kommer frem i diktet at Nilsen synes endringene i samfunnet var til det gode og at han elsket "storbyen". Men som nevnt tidligere så hører dette ønsket og troen på en bedre verden hjemme i tradisjonen fra det moderne prosjektet, men Nilsen skrev langt fra modernistiske dikt, men i en tradisjonell form som passet til budskapet.

media type="youtube" key="4FfFJZ4T6yY" width="420" height="315" align="center"

__**Utgivelser**__


 * DIKTSAMLINGER**
 * //På Stengrunn (1925)//
 * //På Gjensyn (1926)//
 * //Hverdagen (ble posthumt i 1929)//
 * //Samlede dikt (med forord av Arnulf Øverland i 1946)//
 * //Hilsen og Håndslag (1974)//

Noen av hans dikt har også blitt tonesatt. 16 eksempler på dett finner du i denne linken.


 * Nyttig link:**
 * @http://www-bib.hive.no/tekster/ekstern/rudolf-nilsen/rulle.html**