Vg3+Romantikken

**Romantikken**
Romantikken varte fra ca. 1800-1840, og på dette tidspunktet ble fokuset på fornuft, vitenskap og samfunn byttet ut med følelser, fantasi, natur og mennesket. Man innså i denne perioden at ikke alt kan forklares ut i fra fornuft og tenkning, men at følelsene også er svær viktig.

Synet på naturen var vesentlig for romantikken. Man så på naturen som det harmoniske, og naturtilstanden var det optimale. [|Rousseau] lanserte slagordet ”tilbake til naturen” som gikk ut på at man skulle gå tilbake til en tilstand før utviklingen av sivilisasjoner hadde begynt.

Romantikken oppstod
Romantikken regnes som en reaksjon på klassisismen og opplysningstiden. Etter den franske revolusjon (1789) skulle Frankrike bryte med det gamle og der i blant klassisismen. Rousseau brøt også med klassisismen ved å mene at mennesket før i tiden hadde vært godt og naturlig. Han mente at sivilisasjon og utvikling ikke forbedret mennesket, men ødela det.

Voksende nasjonalfølelse var også utløsende for romantikkens start. Rundt om i Europa vokste en følelse av selvstendighet. Norge var her sent ute av en grunn. Norge var under Danmark og hadde derfor ingen nasjonalfølelse.

Alt dette gjenspeiler seg i litteraturen. Nasjonalfølelsen kom ofte frem i diktningen og dikterne fremmet denne følelsen. Også i litteraturen ble det satt stort fokus på mennesket og naturen.

Litterær epoke
Også for forfatterne på denne tiden var det blitt veldig viktig å skildre følelser. Henrik Wergeland, Johan Sebastian Welhaven og Camilla Collett er noen svært kjente forfattere fra romantikken. Det ble i romantikken vanligere for forfattere å skrive dikt. Dikterne fikk nå en mye høyere status enn det de hadde hatt før. Man så på verden som en guddommelig tilværelse, der alt var gjennomsyret av denne guddommen. Følelsene overtok her, fordi fornuften ikke kunne fatte dette. Det er også derfor dikterne fikk en så høy status. De kunne forstå seg på dette som andre ikke kunne fatte og de kunne også forenkle og formidle dette gjennom diktene sine, slik at alle kunne forstå. Det ble også lagt stor vekt på naturen i diktning.

Diktningen i romantikken var preget av frihet. Det var lite regler når det gjaldt å skrive og språket fikk et mer personlig preg.

Henrik Wergeland
[|Henrik Wergeland] levde fra 1808-1845. Han skrev flest dikt, men er også kjent for å ha vært veldig mangfoldig og har også skrevet drama, faglitteratur og prosa. Han skrev ofte om kjærlighet og lengsel. Som mange andre forfattere på hans tid, dyrket Wergeland naturen og han var opptatt av det guddommelige ved den. Wergeland hadde en spontan og impulsiv måte å skrive på, og denne stilen ble han kritisert for (bla. av Welhaven).

Kjente verk: - Skabelsen, mennesket og Messias - Digte, første ring - Spanjolen - Jøden - Barnemordersken, (skuespill) - Svalen - Til min Gyllenlakk - Campbellerne - Digte, annen ring - Poesier - Jan van huysums blomsterstykke

Johan Sebastian Welhaven
[|Welhaven levde] fra 1807-173 og var en motstander av Wergeland. Også Welhaven skrev mest dikt, og han var veldig opptatt av natur, kjærlighet og kunst. Han mente at meningen med dikt var at de skulle være vakre. Som en sterk motsetning til Wergeland mente Welhaven at diktet skulle ha en fast form, og han stilte strenge krav til diktene.

Kjente verk: -Republikanerne -Norges Demring -Dyre Vaa -Åsgårdsreien -Den sarlige



Camilla Collett
[|Camilla Collett]levde fra 1813- 1895 og var Wergelands søster. Camilla Collet var ulykkelig forelsket i Welhaven. Collett skrev brev, romaner og avisinnlegg, og hun var engasjert i kvinnesaker. I 1855 skrev hun Amtmannens døtre som er det mest kjente verket hennes. Hun skriver i denne romanen om den ufrie stillingen kvinner hadde i samfunnet.

[|Her finner du et utdrag av "Amtmannens døtre".]

Youtube-video om romantikken: []
Kilder: [] [] [] [] []