Fanitullen

media type="custom" key="27151600" align="left"Forfatteren heter Jørgen Engebretsen Moe han ble født 22. april 1813 på Mo i Hole og han døde 27. mars 1882 i Kristiansand

Han var en norsk dikter og biskop, men aller mest kjent er han som en av pionerene for innsamling av folkediktning i Norge på 1800-tallet. Fra han var ung, samlet han eventyr, folkeviser og stev. Sammen med Peter Christen Asbjørnsen skapte han de banebrytende samlingene Asbjørnsen og Moes

Hovedverk

• Samling af Sange, Folkeviser og Stev i norske Allmuedialekter, 1840

• Norske folkeeventyr, 1841-1852

• Digte, 1849

• I Brønden og i Kjærnet, 1851

• At hænge på juletreet, 1855

• En liten julegave, 1860

Samlede skrifter, 1877

Fanitullen er en kjent slått som finnes i varianter i Hallingdal og Telemark. Navnet betyr egentlig «Fandens trall». Fanden var svær til å tralle, eller tulle som det heter i en del dialekter. Han var også en dugelig spelemann, noe som blant annet går fram av det historiske sagnet knytta til slåtten.

Denne fortellingen var så fengende at Jørgen Moe skrev en versjon av den på vers i 1850-årene, mens nasjonalromantikken var på sitt mest intense. Her foregår handlingen i et bryllup i Hemsedal, og Jørgen Moe har lagt til ekstra dramatiske effekter, sombeltespenning, selv om det ikke er dokumentert at de to slagsbrødrene sloss på den måten. Jørgen Moe har trolig også hatt tilgang på andre kilder og fortellere.

Fanitullen fra folkemusikktradisjonen bør ikke forveksles med den slåtten som Johan Halvorsen lagde til Sigurd Eldegards skuespillFossegrimen, og som særlig er blitt kjent gjennom Alfred Maurstads spill. Halvorsen lot seg inspirere av kjente slåttemotiver, først og fremst Førnesbrunen.

https://www.youtube.com/watch?v=coQjnvdspys